Dette er Appian Way, -
- den mest berømte veien som fører til Romerriket, -
-slik alle veier fører til Romerriket.
På denne veien marsjerer Romerrikets erobrende legioner.
Romerriket er-
-verdens mektigste imperium.
Men med makt følger korrupsjon.
Enhver står i fare for å miste livet.
Individet underlegges staten.
Rettferdighet blir erstattet med mord.
Herskere over erobrede nasjoner fører sine nye undersåtter inn i fangenskap.
Alle blir romerske slaver-
-og romerske gisler.
Ingen slipper unna pisken eller sverdet.
Det virker utenkelig-
-at noen kan legge i grus-
- denne pyramiden av makt og korrupsjon, menneskelig lidelse og slaveri.
Men for 30 år siden skjedde det et mirakel.
En mann døde på et romersk kors i Judea for å frelse verden-
-og spre kjærlighetens budskap.
Snart kommer det korset til å erstatte-
- de stolte ørnene som troner over Romerriket.
Dette er historien om den udødelige konflikten.
Tidlig på sommeren i år 64 etter Kristus, -
- da den ondskapsfulle Keiser Nero regjerte, -
- var den seirende 14. legion på vei tilbake til Romerriket-
-under ledelse av Marcus Vinicius.
Vi kan se Romerriket fra toppen av bakken.
Der er Romerriket.
Tre år er lenge, ikke sant Fabius?
Jo, Marcus.
Drusilla og barna. l natt sover jeg hjemme.
Du er en familiemann til den bitre slutt.
Jeg er ikke interessert i søvn.
De har visst sendt oss et følge.
Det skulle bare mangle.
Vær hilset i den guddommelige Neros navn, vår keiser og enehersker.
Vær hilset.
Kaptein Flavius, pretorisk vakt, hilser deg.
Nyhetene om dine storslåtte seiere har nådd Romerriket.
Vi er glade for å være her. Før oss frem.
Beklager, kommandør. Jeg bærer ordre.
Keiserens ordre.
Nå har jeg aldri...
Dette er litt av en fin velkomst etter et treårig krigstokt.
Vi har fått ordre om å slå leir her inntil videre.
Hvorfor det? Hvor lenge?
Jeg vet ingenting.
Romerriket elsker sine modige soldater.
Gi den mannen 10 piskeslag.
Ut av rekken!
Og gi det dobbelte dersom flere klager.
Slå leir her. Slipp meg forbi.
- Hvor skal du, Marcus? - Til palasset.
Slipp meg forbi!
Kommandør Marcus Vinicius. Jeg ber om audiens med keiseren.
Jeg skal gi beskjed øyeblikkelig, kommandør.
Kommandør, Sir, -
- det har vært mye snakk om de overlegne seierne dine.
- Slåss du mot britonerne med...? - Vi slåss med mot.
- Det bør du prøve en gang. - Ja, kommandør.
Nå spiller du sangen slik jeg komponerte den.
Ta det fra begynnelsen.
O lekende flammer
O guddommelige makt
O altoppslukende makt
"Altoppslukende".
Allmektig.
Ja.
Allmektige makt
Høres ikke allmektig bedre ut, Seneca?
Mye bedre, Deres Høyhet.
Du taler uten overbevisning.
Du plager meg-
Petronius, du forstår deg på eleganse. Hva synes du?
Jeg synes allmektig høres dumt ut, Deres Høyhet.
Barnslig, faktisk.
Barnslig? Dumt?
Altoppslukende formidler de inspirerte forestillingene dine.
Ordet er levende og omfattende.
Et geni bør holde fast ved sine opprinnelige tanker-
-i alle sammenhenger.
Petronius. Kjære Petronius.
Hva skulle jeg vel ha gjort uten dine gode...?
Din klumsete ku!
Det er ille nok å lide kreative kvaler uten at du skal maltraktere meg.
Før henne bort.
Hva var det jeg snakket om? Hva er det nå da?
Kommandør Marcus Vinicius. Han ber om audiens med det samme.
Er Marcus her?
Vinicius? Hvem er Marcus Vinicius?
Nevøen min. Han og legionen hans er tilbake fra Britannia.
Åja. Be ham komme inn.
Dette er et brudd på ordre.
Du ba Vinicius om å holde seg utenfor byen.
Det gjorde jeg visst. Det stemmer, Tigellinus.
Tror nevøen din at erobringene hans-
-gir ham rett til å trosse...?
Jeg tviler på at han kom hit sammen med hæren sin.
Han er sikkert her-
-for å hedre sin keiser og gud.
Ja, selvsagt.
Min medfødte beskjedenhet gjør det vanskelig for meg å innse slikt.
Ja.
Vær hilset, keiser Nero.
Vær hilset, kommandør. Kom hit.
Den stolte onkelen din har fortalt meg om din hengivenhet for meg.
Det er en glede at jeg inspirerer kommandørene mine slik.
Jeg sverger evig lojalitet til deg, Keiser.
Mine menn har vært lenge borte.
De har kjempet og dødd for sin keiser.
De har marsjert i flere uker for å komme hjem.
De gleder seg til å treffe familiene og kvinnene sine.
Du hadde helt rett, Petronius.
Hvilken lojalitet, hvilken hengivenhet.
Dersom de må vente med å dra hjem-
-kan det ødelegge kampånden deres.
Forklarte du ikke...?
Kanskje Tigellinus glemte å fortelle dem grunnen.
Man forklarer ikke hvorfor i en ordre.
Så ubehøvlet, Tigellinus.
Så utakknemlig.
Vi vil at dere skal vente så dere kan slå følge med-
- legionene fra Afrika og Asia som kommer om et par timer.
I morgen marsjerer dere inn i byen i triumf.
Stadig flere folk trenger underholdning...
Dette handler også om kampånd.
De forlanger liv og røre.
Helter. Ha tålmodighet med meg, kjære kommandør.
- Nå forstår jeg, Deres Høyhet. - Får jeg gå sammen med min nevø?
Vi har mye å snakke om.
Selvsagt.
Kom på festen etter triumf-paraden, Vinicius.
Vi skal prøve å skape underholdning.
Det er en ære, keiser.
Igjen.
Du mangler verken armer eller ben.
Nei, men jeg fikk et stort kutt i siden.
- Du ser frisk ut, onkel. - Jeg er immun mot det meste.
Skal du tilbringe litt tid sammen med meg før du drar hjem til Sicilia?
Jeg har tenkt å slappe av her i en hel måned.
Og huset ditt er visst det beste stedet for det.
Jeg har nettopp kjøpt flere deilige nye slaver.
Særlig en fra Spania. Huden hennes er som fløte.
Håret hennes skinner som en ravn. Hun er din.
Kanskje jeg blir værende i to måneder.
I natt skal du bo på Plautius' landsted.
Det ligger like ved leiren din.
Aulus Plautius, den gamle pensjonerte generalen?
Det høres deprimerende ut.
Jeg vet det. Og hans hustru er gammel og dydig.
Men det er bedre enn å sove i telt.
Jeg har måttet høre på det siden i morges.
Han har litt av en stemme.
Er det sant at han myrdet sin mor og hustru?
Du må lære deg politikkens språk, min gutt.
Stakkars Agrippina og Octavia ble fjernet-
-for rikets skyld.
Hans nye hustru, Poppaea, virker interessant.
Et ludder som keiserinne.
For en proletarisk observasjon.
En kvinne har ingen fortid dersom hun gifter seg med en gud.
Vel, han er keiseren vår.
Enkelte medlemmer av senatet er misfornøyde med ham.
De vil erstatte Nero med General Galba.
Jeg vet ingenting om politikk.
Så lenge det finnes penger til å betale hæren-
- kommer Romerriket til å vare evig, det er jeg sikker på.
Velkommen, Marcus Vinicius.
Jeg hilser generalen.
Vi reiste på de flotte veiene du bygget i Britannia og Gallia.
Min hustru, Lady Pomponia.
Det er en ære å ha dere som gjester.
Dette er Fabius Nerva.
Disse unge mennene vil sikkert vaske seg.
Badene er klare. Vil du vise dem veien, kjære?
Bli med meg, kommandør.
Vi spiser middag klokken ni.
Venter dere flere gjester i kveld, general?
Vi forstyrrer vel ikke, håper jeg?
Å nei. Vi lever et stille liv her.
"Å nei. Vi lever et stille liv her."
Vi forvandler oss til velduftende blomster, -
-bare for å blomstre i en åker.
Vet du hva, Drusilla fortalte meg-
- at eldstegutten min er nesten like høy som henne nå.
Da jeg dro, bar jeg ham rundt på skuldrene.
Petronius' lille slave fra Spania-
-kan få sitte på mine.
Angående ting som vokser, ta en titt på ham.
Til badet deres.
Reis deg.
Du store... For en mann.
Hva skjer i arenaen i disse dager? Er Croton fortsatt mester?
Jeg vet ikke.
Har General Plautius aldri vurdert å trene deg opp til å bli gladiator?
Han kommer til å vinne masse gull.
Jeg slåss ikke.
Slåss du ikke?
Du kan drepe 50 nubier på en time med bare en arm.
Jeg skal nevne det for din herre. Jeg kan gjøre deg til mester.
Det er en synd å drepe.
En tomsing.
Han vokste så fort at han slo hodet i taket og skadet hjernen.
Se, der står hun i sin løse kjole.
Hennes ansikt er omkranset av gylne lokker-
- som reflekterer hennes melkehvite vakre skuldre.
Slik stod Venus foran Mars da hun tok imot sin elsker.
Jeg ser kun fullkommenhet.
Jeg antar at du tjener i dette hus?
Absolutt.
- Hva heter du? - Lygia.
Lygia. Lygia, du er en gave.
Jeg skal ofre et dusin hvite duer til Venus for å markere møtet vårt.
Offeret ditt kommer til å være forgjeves, kommandør.
Den gamle generalen må vite om et bra slavemarked.
Ikke bare vakker, men temperamentsfull også.
Det finnes ingen slaver i dette huset.
Jeg har æren og gleden av å være-
-den gamle generalens datter.
Jeg ber om unnskyldning.
Tre år i krig har sløvet oppfattelsesevnen min.
Jeg beklager, Lygia. Kan du tilgi meg?
Du har ingen grunn til å be om tilgivelse.
I lang tid har jeg kun møtt kvinner som er-
-fattige, lite vakre, og kjedelige barbarer.
Barbarer?
Jeg har hørt at kvinnene i Britannia og Gallia er svært vakre.
Lygia, jeg må fortelle deg-
- at kvinnene i Britannia smører seg med hjortefett.
Det er forståelig. De gjør det sikkert for å holde varmen.
Varmen kan ikke overføres til andre. Bare lukten.
Og kvinnene i Gallia-
-har hår som et frynsete tau.
Ikke en myk, rødgyllen krone med stjerner i.
Og håndflatene deres var harde som huden til et villsvin.
- Ikke som denne myke... - Det beviser at de er flittige.
Ja, med å bygge leirhytter.
Men ikke med å virkeliggjøre en manns tanker.
Jeg er slett ikke lei for det.
- Lei for? - At Petronius lot meg få bo her.
Dersom alt går etter skjebnen så bør mannen få en medalje.
Vennligst ha meg unnskyldt, jeg må dekke bordet.
Så der har du problemet mitt, sir.
De hadde flere menn enn oss...
- Kanskje tre ganger så mange. - Uten tvil.
Jeg stilte opp spydbærerne i en formasjon lik en makedonsk falanks.
En barbarisk briter-
-er en svært verdig motstander.
De gjennomboret seg på spydene som kjøtt på spidd.
Vi hadde blodet deres opp til anklene.
Forstår du strategien, Lygia? Skjønner du?
Jeg skjønner bare at det er nødvendig å forsvare hjemmet sitt.
Forsvare?
De gjorde opprør mot Romerriket.
Men jeg verdsetter mot.
Datteren til en general skjønner sikkert at det ikke gleder å bekjempe sveklinger.
Det er en kamp uten glød.
Ikke sant, general?
- Glød hører fortiden til. - lkke vær beskjeden, general.
Du ser ikke ut til å glede deg over dine legioners praktfulle bedrifter.
Det er merkelig for en romersk kvinne.
Jeg er ikke romersk, jeg er lygier.
Lygier? Jeg trodde...
Hun er adoptivdatteren vår.
Jeg skjønner. Lygier, Lygia.
Hun heter egentlig Callina, men hun foretrekker å bli kalt Lygia.
Hun ble tatt til fange som barn da jeg kriget i Lygia.
- Så hun er en slave. - Nei, faren hennes var konge i Lygia.
Hun ble gitt til meg som gissel.
Vi forsøkte å bøte for uretten hun måtte lide med kjærligheten vi har for henne.
Du bør misunne meg slik en kjærlighet, kommandør.
Lygia, jeg misunner taket over hodet ditt.
Både dette og fremtidens tak.
Får en reisende avbryte med sin hilsen?
- PauL - Paul, du er her.
- Vi har talt dagene. - Pomponia. Lygia, kjære.
Man behøver ikke ønske dere fred. Det står skrevet i ansiktene deres.
Paul, dette er våre to gjester.
Fabius Nerva og kommandør Marcus Vinicius.
Du så sikkert leiren til hæren deres ved veien.
Ja.
- Mine herrer, vennen vår Paul fra Tarsus. - Vår kjære venn.
- Ikke la meg avbryte måltidet deres. - Vi har spist ferdig.
Kom, la oss sitte her inne.
Kommandør?
Du må være sliten, Paul. Har du lyst på mat eller vin?
Nei takk, kjære. Jeg spiste på veien.
Og man kommer fort til hektene igjen her.
Jeg forstår det slik at du også har vært på reisefot.
Ja. Antioch, Korintia.
- Du er gresk. - Nei, jeg er jødisk.
En romersk borger, men jeg ble født i Tarsus.
Ja, Tarsus. Nord for Palestina.
Det stemmer.
Du kommer fra et problematisk sted i verden.
Det har vært mange konflikter der nede.
- Er du en slags kjøpmann? - Nei, jeg er en rabbiner.
Vel, jeg er bare en tomskallet soldat. Hva er en rabbiner?
- Jeg... - Paul er en lærer.
Hva underviser du?
Han underviser...
- Han underviser filosofi. - Ja.
Ja, man kan vel kalle det det.
Visste du at jeg har lært deg filosofi hele denne tiden?
Jeg vet ikke stort om filosofi.
Og vakre kvinner burde ikke ha tid til å tenke så mye.
Visste du at jeg liker blomster, Lygia?
Jeg har gjerne lyst til å se hagen.
Du må ta kveldsinspeksjon i leiren, kommandør.
Du må se hvordan mennene har det.
Vennligst ha meg unnskyldt.
Jeg kommer snart tilbake. Tidsnok til å få se blomstene forhåpentligvis.
Fortell oss alt vi har gledet oss til å få høre.
- Møtte du Peter? - Ja, hvordan går det med fiskeren vår?
Jeg kom hele tiden for sent.
Uansett hvor jeg gikk så hadde Peter vært der før meg.
I Antioch sa de at han hadde reist videre til Jerusalem.
Andre sa at han hadde reist til Persia.
I Korintia fikk jeg vite at han var på vei hit-
-og at vi kan vente ham når som helst.
Peter? Her? Fantastisk.
Alle sammen.
Tenk å kunne få snakke med en mann som snakket med Kristus.
Jeg så resultatene av frøene som Peter har sådd.
Grønne vekster spirer. Det blir en bra avling.
Overalt ble jeg møtt av fremmede som tegnet symbolet av fisken.
Og vi snakket om jobben som ligger foran oss.
Den er vanskelig og farlig nå, Paul.
Helt siden rettssaken din her, til tross for at du ble frifunnet, -
- har kristne vært under konstant mistanke.
Dere virket urolige i nærværet av de to gjestene deres.
Jeg hadde vært ytterst forsiktig.
Men jeg må innrømme at jeg ofte har lyst til å forkynne budskapet med høy røst.
Men man må vel bruke taktikk selv når det gjelder å spre kjærlighet og tro.
Vær tålmodig, Paul. Din tid vil komme.
Slik som disse to vitale mennene. De er Romerriket.
Dersom vi kan lære dem, kan vi lære verden.
Marcus Vinicius?
Du ber om mirakler.
Det gjørjeg-
Det gjør jeg virkelig.
Jeg ser fortsatt kun fullkommenhet.
Men dersom du tenkte på meg, og det gjorde du utvilsomt, -
-likner jeg virkelig på en fisk?
Det hadde ikke noe med deg å gjøre.
Du er for vakker til å være en ensom kunstner, Lygia.
Men jeg ba deg jo om å vente på meg.
- Jeg fikk bare ikke sove. - lkke jeg heller.
Hør her, Lygia. Natten er enda ung.
Dette stedet er ikke verdig vårt første møte. La oss dra til Petronius' hus i byen.
Der vil du få det moro.
Dansere, musikere, sangere. De beste i Romerriket.
Huset til onkelen min ble bygget av kjærlighetens gudinne.
Nei, det er for sent...
Det er umulig.
Vi kan vel være mer diskrete, antar jeg.
Hva med i morgen? Du kommer vel til triumf-paraden min?
Vi skal holde en fest som vil friste gudene.
Nei, jeg har ikke lyst til å se triumf-paraden din.
Jeg må gå inn. God natt, kommandør.
Si meg.
- Hva er det? - Hva?
Hva er det du ser som du ikke liker?
Jeg må innrømme at jeg liker det jeg ser, Marcus Vinicius.
- Men da... - Jeg liker bare ikke det jeg hører.
En berømt mann har alltid fiender.
- Hvem har fortalt deg historier om meg? - Det har du selv gjort.
Fæle historier om erobringer og blodsutgytelse.
Erobringer? Men hva er erobringer?
Det er bare en metode for å sivilisere verden.
- Man må ofre noen liv for å få det til. - Nei.
Man kan gjøre det på en varsom og mer effektiv måte.
Uten blodsutgytelse og krig.
Uten slaver og fanger som lenkes til stridsvognene deres.
Det vil alltid være slaver. Hvem skal ellers gjøre arbeidet?
Paul taler om en verden uten slaver.
Den sjaskete filosofen-
-burde ikke fylle hodet ditt med slikt tull.
Hvordan kunne jeg tro at du ville forstå?
Jeg skulle ønske du var en slave slik jeg trodde.
Jeg hadde betalt gode penger for deg.
Og tatt meg med til Sicilia sammen med alle de andre?
På et eget skip.
For en måte å vinne en kvinne på, du som er erobrer.
Å kjøpe henne som et medgjørlig dyr.
Du tviler visst på mandigheten din, -
- Marcus Vinicius.
Du må hate deg selv.
Du glemmer visst at du er et romersk gissel.
Kom tilbake, gissel.
- Nei, kommandør. - Kom deg vekk.
Jeg vokter henne, kommandør.
Hvem gav deg ordre om å gjøre det? Hvem er du?
Jeg er Ursus. Jeg voktet kongen, faren hennes.
Nå vokter jeg henne.
Vokt henne vel, min grå-hårede Kolossus.
Vokt henne vel.
Romansen varte ikke lenge.
Man kan alltid fange en flyvende due, min venn.
Vær så snill, Herre, tilgi meg sinnet mitt.
Jeg vet ikke hva som kom over meg.
Kanskje fristelse.
Et egoistisk ønske om at denne mannen skal se lyset.
For min skyld, ikke hans.
Likevel håper jeg at han skal kjenne kjærligheten din en dag.
Det håper jeg av hele mitt hjerte.
Hva er det som drøyer, kaptein?
Keiseren har enda ikke kommet ut på balkongen.
Du vil få høre trompeter, kommandør.
Romerrikets guder.
Mektige.
Evinnelige.
Under deres beskyttelse hersker Romerriket over verden.
Hør oss.
Vil tilber dere.
Vi tilber dere.
Venus, -
-kjærlighetens gudinne.
Vi tilber deg.
Mars, krigsguden.
Vi tilber deg.
Juno, himmelens gudinne.
Vi tilber deg.
Jupiter, gudenes far.
Vi tilber deg.
Og Nero, hans guddommelige sønn.
De er utålmodige, Deres Høyhet. De lengter etter å se deg.
De er utålmodige? Hva med min tålmodighet?
En parade for å underholde dem? Hvem underholder meg?
Jeg slaver og lider på deres vegne. Jeg har ikke noe privatliv.
Du er solen på himmelen deres. Har solen privatliv?
Solen har natten. De forventer at jeg skal skinne hver time.
For hvem da? For folket.
Den illeluktende mengden.
Det er så varmt i dag.
Denne varmen tynger meg. Den kveler meg.
De forlanger altfor mye. Denne menneskemengden plager meg.
Det eneste jeg hater mer er selve byen.
Jeg kjenner den fæle stanken deres i huset mitt.
I hagen min.
Jeg skulle ønske...
Bare si det, så skal jeg oppfylle ønsket ditt.
At folkemengden hadde bare en strupe, så jeg kunne skjære den.
Det kan jeg sørge for dersom du kommanderer det.
Det er løsningen til en bøddel.
Tigellinus vil frarøve deg den tingen enhver kunstner trenger:
- Et publikum. - Men de menneskene irriterer meg.
De irriterer meg.
Lever jeg for dem eller lever de for meg?
Som hersker må du dessverre ha undersåtter å herske over.
Store folketall er et nødvendig onde.
Det er det lett for Petronius å si, men du må bære byrden.
På de eneste skuldrene som er sterke nok.
Ja, det stemmer. Ikke sant, Petronius?
Det er ensomt å være keiser.
Det er enda mer ensomt å være et geni.
Du er den eneste som forstår den kompliserte personligheten min.
Kan man skrive et dikt om det, Petronius?
Man kan skrive et epos, Deres Høyhet.
Men for å kunne gjøre det må du gjennomgå det.
Ja.
Hvor er Poppaea? Hvor er keiserinnen min?
Her, min herre. Jeg står alltid ved din side.
Kom. Petronius, du har rett.
Jeg må føle det, kjenne det, oppleve det.
Hold deg like ved meg, Petronius.
Hold deg like ved meg i løpet av prøvelsene mine.
Vær hilset Nero, Jupiters sønn.
Se på ham, kjære. Det er keiseren.
- Du myrdet din hustru og mor. - Ti stille, ellers...
Alle vet det. Han er et uhyre.
Stille.
Ingen mann er et uhyre.
Han er bare syk.
Syk i sjelen sin.
Du hadde rett, Petronius. De elsker meg.
Så sannelig.
Husk, du er bare en mann.
Marcus Vinicius.
Var det ikke han som kom på besøk til Nero i går?
En arrogant mann. Det er best å holde øye med ham.
Og helst på nært hold.
Hva er det du mumler om, Poppaea?
Kom nærmere.
De marsjerer slik som de slåss. Sterke, modige, ubarmhjertige.
Våre uovervinnelige barn.
Vi må trykke dem til vårt bryst.
Ja, min herre.
Vel.
Her er endelig helten.
Vanligvis er man flau over slektningene sine, -
-men i dag var jeg stolt av deg.
Det var stekende varmt i sola.
Keiseren forguder deg.
Han kalte deg sitt modige og ubarmhjertige barn.
Dersom du handler klokt kan du bli guvernør. Kanskje i Egypt.
Sett deg. Slapp av før du tar et bad.
Greit.
Og smak på dette. Rett fra Olympus' vinranker.
Dine sicilianske viner blekner i sammenlikning.
- Vel? - Hva sier loven om gisler?
Gisler?
Kan de kjøpes eller omplasseres?
Vel...
Er det et kvinnelig gissel?
Fra topp til tå, hofte til hofte. Hva sier loven?
Det glemmer du straks når du får se hva jeg har til deg.
Dette er...
Her er hun.
Før henne hit.
Din vakre markblomst fra Spanias åser.
- Jeg har glemt hva hun heter. - Du kalte meg Eunice, min herre.
Stille.
Åja.
Eunice.
Løft haken din, Eunice.
Har du noen gang sett slik hud, Marcus?
Snu deg sakte rundt.
Perfekte proporsjoner.
Fold hendene bak hodet.
Man får et ønske om å være skulptør.
Vakker.
Men nok av samlergleden min. Hun tilhører kommandøren.
Før henne til leiligheten hans.
Jeg nekter.
Hva sa du?
Ikke gi meg bort, min herre.
Du kan piske eller slå meg, men ikke send meg bort herfra.
Ikke send meg bort fra deg, min herre.
Du kan få bli her, jente. Jeg har ikke lyst på deg.
Har du ikke lyst på henne?
Og jeg hadde takket nei til seks arabere fra Seneca.
Behold henne, Petronius. Hun er din.
Du store.
Gi henne fem piskeslag for uforskammethet.
Så du kommer ikke til å gi meg bort, herre?
Det kommer an på din fremtidige oppførsel.
Ja, min gode herre.
Vær forsiktig med piskeslagene.
Ikke ødelegg huden hennes.
Nei, herre.
Så si meg. Kan man kjøpe et gissel?
Hvor befinner denne juvelen seg?
Hjemme hos Plautius. Du skulle ha sett henne.
En temperamentsfull ung lygier. Hun skyter flammer.
En lygier?
Ja, jeg husker at han ble tildelt et barn.
Jeg hadde glemt det.
Hvordan kan jeg få tak i henne?
Staten er gislenes formynder. Hun tilhører Nero.
Perfekt. Så han vil gi meg Egypt?
Han kan beholde Egypt og gi meg Lygia. La oss gå til palasset.
Plautius kommer ikke til å like dette.
Men det gjør hun.
De ser på henne som adoptivdatteren sin.
Filosofer, lærere, idioter.
Hun er ikke skapt for å tenke, hun er skapt for å føle.
Men er dette etisk dersom Plautius anser henne for å være sin datter?
Han var tross alt en general.
Jeg skal få tak i henne om jeg så må bortføre henne.
Jeg enser en viss frustrasjon.
Deler den lille barbaren din begeistring?
Hun kommer til å kurre som en due i de rette omstendigheter.
Jeg skulle ønske jeg var like selvsikker.
Jeg har aldri funnet ærlig varme i en kvinne.
Min kjære vakre herre.
Jeg elsker deg så høyt.
Hvordan kan jeg fortelle deg det?
Lukk opp.
Lukk opp i keiserens navn.
Jeg har en ordre fra keiseren.
- Ja? - Det gjelder gisselet Lygia.
Jeg har fått ordre om å føre henne til kvinneavdelingen i palasset.
Hun er ingen slave.
Hun er datteren vår.
Vi har fått ordre om å ta henne med øyeblikkelig.
Vent her.
Er du gisselet Lygia?
Ja.
Velkommen til Neros kvinnehus.
Jeg heter Acte, jeg har ansvaret her.
Kan jeg få spørre hvorfor jeg er her?
Du har nok fanget keiserens oppmerksomhet.
Og du har blitt befalt å delta på festen.
Men keiseren har aldri sett meg.
Det må være en annen grunn.
Nero førte deg hit, akkurat som med meg for syv år siden.
Den gang elsket han meg høyere enn han er klar over.
Forbered liljebadet.
Og gi meg klærne med perler fra Persia, mest blånyanser.
Og gullbeltet.
Jeg liker det ikke.
Vokste du opp i hjemmet til Plautius og Pomponia?
Ja, kjenner du dem?
Jeg har hørt om dem.
- Lygia, hør på meg. - Ja, ja, ja. Snakk, snakk, snakk
Du synes alle har hår som en dronning.
Denne jenta har iallfall potensial.
Hva skulle du si til meg?
Bare at du er Neros utvalgte gjest.
Verdens herre holder deg i sine hender.
Vær takknemlig for skjebnen din.
Gisselet Lygia.
Kommer ikke du?
Keiseren ba ikke meg.
Hun fortjener å bli beskrevet av en poet, ikke en soldat.
Det eneste som mangler er et smil.
Det får du ta deg av.
Petronius har helt rett.
Jeg skulle ønske jeg var en poet.
Men jeg sørget for at du ble ført hit på ærverdig vis.
Derfor har jeg fortjent et smil.
Det var storsinnet av deg.
Ti sterke pretoriske vakter ledsaget meg fordi jeg hadde så lyst til å komme.
Godt sagt, Lygia.
Man passer alltid godt på sjeldne varer.
Og du hører hjemme her, Lygia.
En kongsdatter i et palass.
Du bør ha en naturlig lyst til å være her.
Og du har andre naturlige lyster også.
Har ikke filosof-vennen din, Paul, -
-fortalt deg om dem?
Eller har han bodd i en hule hele livet sitt?
Du skulle ha sett triumf-paraden min i dag. Det var litt av en oppvisning.
Jeg så etter deg, men du stod vel lenket til et ferskentre.
Her. Kuren mot tilbakeholdenhet.
Du har rett.
Munnen din har en egen søthet.
Det vet jeg at jeg kommer til å synes.
Ikke se så skremt ut, Lygia.
Jeg er ingen hjerteløs, ufølsom krigsmaskin.
Jeg skal ikke komme brått på deg, som en stein fra en katapult.
Bare slapp av og gi et lite smil, og før du vet ordet av det...
Jeg håper bare at dette snart er over-
-så du kan sende meg hjem igjen.
Hjem?
Ja.
Ære være Nero.
Har du noen gang stått så nær din keiser og gud?
Nei, jeg har aldri stått så nær Nero før.
De samme ansiktene.
De samme nesene.
Alt er grønt.
Prøv en rubin, bare for variasjons skyld.
Er det gisselet jeg gav til Vinicius?
Ja, Deres Høyhet.
Vinicius har god smak.
Hun er nydelig.
Du er altfor storsinnet, herre.
Kanskje du burde ha tatt henne selv.
Ja.
Hva synes du, Petronius?
Den stakkars, uvitende nevøen min-
- hadde sagt et oliventre med kjole var vakkert.
Men jeg kjenner din upåklagelige bedømmelsesevne.
Og jeg er sikker på at du allerede har avgjort-
-at hoftene hennes er for smale.
Ja, det er nettopp det jeg synes.
Kjære Poppaea, en kvinne bør aldri bedømme en annen kvinne.
Hun har ikke de riktige kjertlene.
Var ikke det morsomt sagt, Petronius?
Humoren din er svært unik blant gudene.
Kjære Petronius.
Åja.
Altfor smale hofter.
Syng for oss, Deres Høyhet.
Syng for oss.
Jeg tok så vidt en tragisk avgjørelse.
Jeg hadde bestemt meg for å ikke synge for dere i kveld.
Vi ber deg.
Jeg har vondt i halsen.
Og når man har blitt gitt en guddommelig gave bør man ikke sette den på spill.
Men det er ikke bare jeg som lider.
Keiserinnen min har vondt i hodet.
Og det eneste som kan lindre smertene hennes-
-er lyden av stemmen min.
Du lovet å synge, ellers hadde jeg ikke kommet hit.
Jeg er fullstendig uforberedt.
Så jeg må komponere samtidig som jeg synger.
Bravo.
Dere må nøye dere med det.
Halsen min.
Hold øye med Croton. Han har drept over 300 motstandere.
Han kan vri hodet av Ursus før han får sukk for seg.
Både Orpheus og poeten Lucan må være grønne av misunnelse.
Jeg er som et stearinlys sammenliknet med solen.
Hva synes du, Petronius?
Versene dine er alminnelige og kun verdige ilden de priser.
Farvel, Petronius.
Hva er galt med dem?
Versene dine er Ovid og Virgil verdige, til og med Homer.
Men de er ikke deg verdig.
Brannen du beskriver blusser ikke nok.
Den er ikke altoppslukende.
Om Lucan hadde skrevet disse versene hadde jeg regnet ham for å være et geni.
Men du kan skape et mesterverk som verden aldri har sett maken til.
Derfor sier jeg dette til deg.
Gjør en større innsats.
Gudene har gitt meg talent, men de har også gitt meg noe enda bedre.
En sann venn.
Jeg trodde det holdt å måle seg med Homer. Du har åpnet øynene mine.
Da er alle menn mine skyldnere.
Du har rett.
Brannen min gløder ikke nok.
Og vet du hvorfor?
Jeg har aldri sett en brennende by.
Du sa at man må oppleve noe for å kunne gjenskape det.
En skulptør har modellen sin. Jeg hadde ingen modell.
Å brenne en by for å kunne skape et epos.
Det er å ta kunst for kunstens skyld litt for langt.
Snart er våren omme.
Og sommervarmen kommer.
Byen kommer til å stinke.
Jeg skal flytte hoffet til Antium.
Du så ikke Crotons mesterlige seier.
Det var ikke bare jeg som gikk glipp av den.
Vinicius har så vidt tatt blikket fra henne.
Hun må være svært fengslende.
Dette må jeg se med mine egne øyne.
Men det var en rettferdig kamp. Begge kunne ha vunnet.
Det virker som du liker gaven min, kommandør.
Er det en bra nok gave, med tanke på din tjeneste?
Eller er det ikke det?
Vet du det, vakre kvinne?
Har han sagt det til deg?
Nei, jeg syntes du burde få si det.
Lygia, jeg har gitt deg til Marcus Vinicius-
- som belønning for hans hengivenhet og hans utmerkede tjeneste i kamp.
Derfor er ikke lenger General Plautius formynderen din.
Du tilhører Vinicius.
Ved nærmere ettersyn synes jeg det er en bra belønning.
Kanskje altfor bra.
Bortsett fra den tingen du la merke til.
Åja.
Altfor smale hofter.
La oss gå og hilse på gjestene mine.
Nå vet du det, Lygia.
Og jeg som trodde jeg kunne elske deg.
Utnytt skjønnheten din, bo sammen med meg. Elsk slik du var skapt for å elske.
Hvilken rolle spiller det om jeg elsker deg nå som du eier meg?
Du behøver bare å gi meg en ordre.
En liten, tom ordre.
Ja, jeg eier deg. Du innser vel det?
Du innser vel at jeg kan piske deg helt til du elsker meg?
Så ta meg. Ta meg med hjem til huset ditt.
Det eneste jeg kommer til å si er en bønn for deg.
- Lygia. - Kommandør Vinicius.
Keiserinnen ber om ditt selskap øyeblikkelig.
Greit.
Før denne jenta hjem til Gaius Petronius.
Plasser henne i Anaxanders varetekt, han er slavemesteren der.
Ja, kommandør.
Tårer har kun en hensikt, Lygia.
De er en innledning til glede.
Husk på det mens du venter på meg.
Det virker som du har problemer med å hevde eierskapet ditt.
En ung hoppe liker å kjempe mot bittet, keiserinne.
Konflikt mellom menn og kvinner er bortkastet tid.
Man bruker opp så mye...
Så mye vitalitet.
Godt sagt, keiserinne.
Jeg er ikke keiserinnen din.
Jeg er Amons prestinne, og du er slangen.
Derfor har du gift i munnen din.
Og jeg liker gift, Marcus.
Det kan ta tid å forvandle seg til en slange.
Jeg kan nok bistå deg med det.
Dette er Kommandør Vinicius' ordre.
Her. Jeg er så klumsete.
Jeg kjenner til symbolet deres, selv om jeg enda ikke er en av dere.
Fatt mot, barn.
Bli med meg.
Husk at verdens mektigste avgjør skjebnen din.
La hans vilje skje.
Kjære Aulus, du må legge deg.
Jeg skal gi beskjed så snart jeg hører fra Ursus.
Vi burde høre fra Ursus snart uansett hva som skjedde.
God morgen.
Du har rett, kanskje vi bør droppe høflighetsfrasene.
Kan du fortelle Lygia at jeg har kommet for å hente henne?
Vi har ikke sett Lygia siden de tok henne fra oss.
Før Lygia hit med en gang.
Vi vet ikke hvor hun er, sier jeg.
- Du lyver, general. - Jeg lyver ikke.
Jeg sverger på eden min som romersk offiser.
Du kan gjennomsøke huset om du vil.
Nekter du å si noe mer?
Bare at du utnyttet gjestfriheten vår-
-på den aller verste tenkelige måte.
Gjestfrihet?
Dere har visst glemt loven for gisler.
Keiseren gav meg ansvaret for Lygia. Hun er min eiendom.
Du glemmer det som er i ferd med å skje i Romerriket.
I hele verden, Vinicius.
Det er lover som dette som kommer til å felle imperiet.
Nero, din keiser og gud, er en skam.
- Aulus, vær så snill. - Jeg forstår hvorfor du er bekymret.
Dere bør håpe at jeg ikke forteller noen det jeg hørte.
Marcus.
Kjære, unge Marcus.
Jeg ønsker å kalle deg det fordi du kunne ha vært sønnen min.
En kvinne på min alder legger merke til visse ting.
Lygia var tiltrukket av deg. Det så jeg.
Og det hadde hun ikke vært-
- dersom du virkelig var så kald og ubarmhjertig som nå.
Innse hvem du egentlig er, Marcus.
Siden du kommer tilbake tomhendt-
-kan du vel sette deg ned og spise.
De påstår at de ikke vet hvor hun er. Plautius lyver.
Glem hele greia og bli med meg til Antium.
Det er noe merkelig med Plautius og alle i huset hans.
De snakker ikke som romere engang.
Og så denne vennen deres, en fyr fra Tarsus som heter Paul.
Paul? Fra Tarsus?
Ja, han er en slags idiotisk filosof.
Paul fra Tarsus.
Stakkars Marcus.
Dette er litt av en intrige.
Du fant din utvalgte blant en gjeng kristne.
Hun er kristen, og kristne har ført henne bort.
Er det de som tilber en død snekker?
Ja, det stemmer.
En jøde kalt Kristus som gjorde opprør mot staten.
Han ble korsfestet i Palestina.
Det er en hemmelig sekt.
Den består av jøder, grekere og mange andre-
- som møtes i all hemmelighet og sprer overtroen sin blant romere.
Nero og senatet bekymrer seg stadig over dem.
Tigellinus forhører dem stadig vekk...
Jeg bør sende ut en avdeling pretorier. Jeg skal be Tigellinus igangsette et søk.
Vent litt.
Det ville være svært usømmelig, -
- men disse kristne er svært kløktige også.
Dersom du bruker makt, styrker du bare de kristnes grep om gisselet.
Hva foreslår du? At jeg blir en del av gruppen deres?
Jeg kjenner en greker som heter Chilo.
Han er astrolog og spåmann.
Han kan sikkert vise deg veien til Lygia før kvelden er omme.
- Anaxander? - Ja, herre?
Vet du hvor Chilo bor?
- Ja, herre. - Nevøen min har et ærend der.
- Følg ham dit. - Ja, herre.
Det virker som et godt råd. Jeg skal gi grekeren din en sjanse.
- Før henne til Antium om du finner henne. - Jeg skal gi beskjed.
Har du hørt på maken, Eunice? Er ikke kjærlighet den reneste galskap?
Ikke spør meg, herre. Jeg hører til blant de gale.
Elsker du noen?
En gammel dame forutsa-
- at jeg kom til å oppleve både glede og sorg.
Det gjelder for ethvert menneske.
Hun sa en regle som forklarte at min sanne skjebne lå skjult.
Vel?
Anon skal reise opp Venus Fra den fiolette romerske sjø
Og bære to elskere i armene sine Mot evigheten
Hvem elsker du? Anaxander?
Mirmillon?
Så den du elsker bor ikke her?
Det gjør han, min herre.
Hva om jeg fortalte deg at du får bli med meg til den fiolette romerske sjø i dag?
Jeg hadde besvimt av glede. Men det har du enda ikke sagt, herre.
Gå og gjør deg klar til Antium.
- Du har enda ikke besvimt. - Jeg har ikke tid, herre.
Jeg har ikke tid. Jeg har ikke tid.
Ja, ja.
Du har kommet til rett mann, Marcus Vinicius.
Kan du finne denne jenta?
Vis tålmodighet, herre. Først må jeg vite om hun virkelig er kristen.
- Kan du gresk, herre? - Litt.
Se her. Hva står det?
- "Jesus Kristus, Guds Sønn, Frelser". - Akkurat.
Så det heter den døde guden deres. Jeg har ikke sett slike symboler.
Legg merke til den første bokstaven i hvert ord.
Hva staver de?
I-C-T-H-U-S lcthus.
Det greske ordet for fisk.
Har du sett symbolet for en fisk?
Hvorfor skulle jeg ha sett en...?
- Hun tegnet en. - Det er slik de gjenkjenner hverandre.
Man fanger fisk med agn og kristne med en fisk.
Hvor kan jeg finne henne? Hvor samles de?
De utfører motbydelige ritualer om natten-
- i enkelte huler og gamle ruiner utenfor byen.
- Kommer de til å samles i kveld? - Det er mulig, herre.
Men det er ytterst farlig. Det finnes flere hundre kristne.
Gladiatoren Croton skal beskytte deg. Høres det bra ut?
Croton? Selvsagt, herre.
Vi møtes her etter solnedgang.
Men jeg trenger mer.
Hva med et lite forskudd?
Legg merke til hvordan de samles. I hemmelighet, som tyver og mordere.
- Der er mannen jeg møtte hos henne. - Hun er utvilsomt her, herre.
Jeg døper deg i Faderens, Sønnens, og Den Hellige Ånds navn.
- Hva gjør han nå? - De kaller det dåp.
Et ondt bad i sort vann.
Jeg vet at enkelte her fortsatt tviler.
Noen av dere har ennå ikke valgt å døpes.
Vår Herre Jesus forstår det-
- og han mente at alle frie mennesker har rett til å stille spørsmål.
Men i kveld finnes det en blant oss som vi har ventet lenge på.
Han var der da folk flokket rundt Kristus og spurte ham spørsmål.
Han hørte svarene fra Frelserens egen munn.
Han så Jesus' ansikt og berørte hans hånd.
Han kommer fra Jerusalem. Fiskeren Simon, som kalles Peter.
Vår Herres første disippel.
Selv om jeg ikke var verdig sa Jesus til meg:
"Du er Peter, og på dette berget skal jeg bygge kirken min".
Han har ført meg til Romerriket-
- slik at vi sammen kan begynne å bygge kirken hans her.
Jeg er takknemlig for at dere tror på ham dere aldri har sett-
-men har hørt stemmen til i deres hjerter.
Jeg hørte stemmen hans ved Galilea-sjøen.
Brødrene mine og jeg var fiskere.
Vi hadde fisket hele natten uten å fange noe som helst.
Vi var kalde og svært trette.
Da båten vår nærmet seg land hørte jeg noen rope navnet mitt.
Jeg kikket opp og det stod en mann der.
Da jeg så ham var jeg ikke lenger kald og trett.
Jeg svarte: "Ja, min venn?"
Han ba oss om å få sette seg i båten-
- så han kunne snakke til alle menneskene som presset seg rundt ham.
Vi ba ham stige ombord.
Han talte til folkene om himmelen.
Plutselig gjorde hjertet mitt et byks og jeg visste at han var Kristus.
Etter at han var ferdig sa han til meg:
"Gå ut på dypet og slipp ned garnene deres".
I løpet av et øyeblikk var garnene våre fulle av fisk.
Han så på meg og sa:
"Ikke vær redd. Heretter skal du være en menneskefisker".
Han ba meg følge ham, og det gjorde jeg.
Det gjorde også brødrene mine, James og John.
Vi fulgte ham over hele landet.
Flere slo følge, helt til vi var 12 disipler.
Han gav mat og drikke til de som var sultne og tørste.
Han gav håp og fred til de som var syke og trette.
Hvem andre enn Guds Sønn kunne ha gitt mennesker slik en gave?
Hvem andre enn Guds Sønn kunne ha stilnet stormen?
Hvem andre kunne ha gjenoppreist Lasarus fra de døde-
- og gitt Maria Magdalena fred i sitt hjerte?
Og likevel fornektet jeg denne mannen.
Han fortalte meg selv at jeg kom til å gjøre det.
Jeg fortalte ham at jeg var villig til å følge ham både i fengsel og døden.
Men han svarte:
"Peter, du skal fornekte meg tre ganger-
-før hanen galer i morges".
Og det gjorde jeg.
Tre ganger utenfor huset til dommerne hans.
Da de anklaget meg for å følge ham sa jeg:
"Jeg kjenner ikke denne mannen".
Jeg forbannet den kroppslige svakheten min da jeg ble stilt overfor døden.
Så tynget de ham med et kors og hånet ham.
Og de korsfestet ham på Golgata, -
-og satte en tornekrans på hodet hans.
Men selv i all lidelsen sa Jesus:
"Tilgi dem, Fader, for de vet ikke hva de gjør".
Bare Guds Sønn kunne ha tilgitt dem-
- på samme måte som han tilga meg at jeg fornektet ham.
Men døden kunne ikke overvinne han som gjenoppreiste de døde.
Rommet der vi satt i stillhet og sorg-
- ble plutselig fylt av et lys og den gjenoppståtte Herren stod foran oss.
Vi så sårene i hendene og siden hans-
-og visste at han var Herren.
Og vi hørte ham si: "Fred være med dere".
Og han befalte oss å forkynne hans hellige budskap.
Velsignet er de fattige i ånden, for himmelens rike er deres.
Velsignet er alle de som sørger, for de skal trøstes.
Velsignet er de saktmodige, for de skal arve jorden.
Velsignet er alle de som hungrer og tørster etter rettferdighet, -
-for de skal mettes.
Velsignet er de barmhjertige, for de skal finne barmhjertighet.
Velsignet er alle de rene av hjertet, for de skal se Gud.
Velsignet er alle de som stifter fred, for de skal kalles Guds barn.
I tillegg til dette ber Jesus oss om-
- å følge budene som Gud gav til profeten Moses.
Adlyd landets herskere og deres lover.
Selv om dere lider urett-
-og er vitne til grusomme ugjerninger-
-skal dere ikke utøve vold i gjengjeld.
Og som Jesus sa:
Om noen slår deg på ditt høyre kinn, så vend også det andre til ham.
Du skal elske din neste.
Alt dere vil at andre skal gjøre mot dere, skal også dere gjøre mot dem.
Elsk deres fiender. Velsign dem som forbanner dere.
Gjør vel mot dem som hater dere.
Og be for dem som ondskapsfullt utnytter dere og forfølger dere.
Tro på ham.
Tål alt i hans navn, så dere kan oppnå evig frelse.
I all evighet.
Amen.
Tål alt i hans navn, så dere kan oppnå evig frelse.
Dersom jeg slår ham på det ene kinnet må han vende det andre kinnet til.
Gamlingen har mot på et slags vis.
Kommer dere på besøk til oss i morgen for å treffe Peter og Paul?
Vi må nok vente. De holder øye med oss.
God natt, Far. God natt, Mor.
Der er hun.
- Vel, kommandør? - Kom igjen.
Den kjempen virker sterk som en okse.
- Tror du at du kan legge ham i bakken? - Jeg skal presse livet ut av ham.
Vent. Noen følger etter oss.
- Jeg hører ingen. - Jeg har hørt det tre ganger.
De stopper når vi stopper. Gå til huset.
- Men hva skal du...? - Gå til huset.
Stans, kommandør.
- Slipp oss forbi. - Du har ikke betalt meg, herre.
Det er bare et lite kutt i hodet, men de blør alltid mest.
Varmt vann.
Jeg skal hente salven.
Se. Var det du som gjorde det også, Ursus?
Nei, kjære. Det er et gammelt arr.
Et arr? Hvordan fikk han det?
Det er sikkert et kampsår.
Det stemmer. Han er en av Neros beste generaler, ikke sant?
Her. Kom Nazarius, det er på tide å legge seg.
- Men så du det store sverdet...? - Ja, kjære.
- Rens såret grundig først, Lygia. - Ja.
Kom, Ursus.
Ursus vil gjerne snakke med deg.
- Ja? - Jeg vil be deg om tilgivelse.
Jeg drepte vennen din.
Drepte du Croton?
Jeg sa du kom til å bli en mester. Drepte du den gamle grekeren også?
Den andre mannen forsvant.
Ja han forsvant nok fort.
Vennligst tilgi ham.
For hva da? Croton fikk sjansen sin.
Det å drepe var yrket hans.
Hvorfor drepte du ikke meg?
Det er en synd å drepe i følge vår tro.
Det husker jeg.
Han burde ha drept meg. Du burde ha bedt ham drepe meg.
I stedet pleier dere meg, alle dere som hater meg.
Du har seiret over meg, Lygia.
Gå hjem. Du behøver ikke gjemme deg.
Jeg skal ikke lete etter deg lenger.
Du er kvitt meg, Lygia.
Du burde virke litt mer fornøyd.
Det får så være.
Marcus.
Marcus, du vet at jeg ikke hater deg.
LYSE.
- Å, Marcus. - Din sødme.
Dette er skjønnheten jeg visste om.
Jeg burde ha visst dette kom til å skje da jeg så deg forlate samlingsstedet.
- Var du der? - Ja.
Jeg burde visst hva jeg egentlig ønsket. Å ha deg hos meg som min hustru.
Vil du det, Lygia?
Vil du gi meg min største triumf? Bli min hustru?
Ja, Marcus.
Ta med deg alt du trenger og la oss dra herfra.
- Fort deg. - Ja, Marcus. Jeg skal forte meg.
La oss dra til Antium. Petronius kommer til å overgå seg selv.
En storartet seremoni og bryllupsfest.
Til og med det kommer til å være tapte øyeblikk.
Marcus, Paul kommer straks.
Jeg vil gjerne be om hans velsignelse. Og kanskje la ham vie oss med sine ord.
Hvilke ord? Du har hørt nok av hans ord.
De har gjort ørene dine døve for alt livet har å fortelle deg.
Men du hørte Peter og Paul tale.
Hørte du noe stygt eller galt?
Jeg hørte en barnslig gammel mann tale i gåter.
Dersom du tror det samme som dem-
- tror du at en ku er en okse og en okse er en geit.
Kjære, Marcus.
Nå som du har hørt det trodde jeg-
-at du begynte å forstå hvorfor.
Her.
Er dette symbolet på guden din, denne Kristus?
Korset som han ble korsfestet på.
Jeg er villig til å akseptere guden din, dersom det gjør deg glad.
Jeg forlanger ikke det.
I hagen vår skal vi sette opp et stort kors som rekker høyere enn taket.
Jeg skal sette det på en pidestall og smykke det med en figur av Jesus, -
-laget av den vakreste marmor.
Du må be Peter om å fortelle skulptøren hvordan han ser ut.
- Marcus, hør på meg... - Hvorfor ikke? Det er ikke noe problem.
Det finnes så mange guder nå til dags at man kan alltid gjøre plass til enda en.
Jeg stiller ikke det som et krav til at vi kan gifte oss.
Jeg håper bare-
- at du vil slippe Jesus inn i hjertet ditt en dag.
Hjertet mitt er bare ditt.
Det er ikke plass til ham der inne.
Jo da.
Jeg kommer alltid til å bære både du og ham i hjertet mitt.
Ta ham ut dersom han betyr så mye, Lygia.
- Hørte du meg? Bli kvitt ham. - Vel.
Så godt å se deg på bena igjen.
Vi var svært urolige for deg i går og i morges.
Paul.
Marcus har bedt meg om å bli hans hustru.
Hun er sikkert svært glad, Marcus.
Du kan se at jeg elsker ham, Paul.
Jeg prøvde nettopp å forklare for ham...
Vel, at det finnes andre ting. Jeg mener...
- Jeg forstår. - Det gjør ikke jeg.
Jeg tilbød å akseptere symbolet på hennes gud i huset mitt.
Jeg ba henne ikke om å akseptere min.
Hva mer kan jeg gjøre for å bevise at jeg ikke er en fiende mot hennes gud?
Marcus.
Enkelte bruker flere måneder og år på-
-å se tilbake på livet sitt-
-og innse...
Hva mer kan jeg gjøre?
Eier du slaver?
Hundrevis av bra slaver. Hvordan det?
Jesus vil ikke at noen mennesker skal leve i fangenskap.
Du bør frigjøre dem.
Frigjøre dem? Men jeg eier dem.
Men man kan ikke kjøpe mennesker, Marcus.
Troen på Kristus er basert på kjærlighet.
Han ber alle om å elske hverandre.
Ja, det var det den gamle fiskeren sa. Vil du at jeg skal elske hele menneskerasen?
Vil du at jeg skal elske egyptere og persere?
Alle som vil stikke et spyd i siden min?
Har du noen gang vurdert å legge ned sverdet ditt-
-og inngå fred med disse menneskene?
At du kan erobre dem med kjærlighet?
Ja, dere temmer en ulveflokk med en fjær.
Du er en klagende tigger for din gud.
En gud for slaver og utstøtte slik som deg.
Men det er ikke Lygia.
La oss dra fra disse dumme ordene. Hent kappen din, Lygia.
- Marcus, bare et øyeblikk lenger. - Vi har allerede mistet for mye tid.
Du skal bli Kommandør Marcus Vinicius' hustru, -
-ikke Slaven til en korsfestet snekker.
Prøv å forstå troen min, Marcus.
Ikke tving meg til å velge.
Mellom meg og denne Kristus?
Jo, velg.
Jeg har like liten lyst til å dele deg med Jesus som med andre menn.
Men skjønner du ikke, Marcus?
Dersom du ikke prøver å forstå vil det vi føler for hverandre bli ødelagt.
Ødelegge oss.
Din kjærlighet for Lygia, som du selv anser som stor og vakker, -
- er liten sammenliknet med kjærligheten din for menneskeheten.
Hva slags kjærlighet anerkjenner en mektigere kraft?
Renner det blod eller vann i årene dine, filosof?
Hva slags gift er det du sprer?
Kommer du, Lygia?
LYSE.
Nei, kjære.
Jeg har vært en idiot to ganger i dag.
Men jeg holder løftet mitt.
Du kan gå hjem. Jeg skal ikke fortelle det jeg har sett og hørt.
Noe skjuler seg bak dine ydmyke ord, filosof.
Du og den fanatiske fiskeren vil Romerriket og romersk lov til livs.
Men dersom Romerriket trues skal du få kjenne sverdet mitt.
Jeg ble nesten...
Jeg ville bli med ham, Paul.
LYSE.
Selv Vår Herre ble utsatt for fristelse.
Du vil bli belønnet for styrken din.
Det vet jeg.
Ja.
Og hagen kommer til å ligge der som markedet er nå?
Ja, Deres Høyhet.
Hvert palass står foran sin egen sjø-
-der sjeldne vannfugler svømmer.
Jeg kommer ikke lenger til å kjenne stanken av okse og gris.
Nei, vi skal dyrke roser overalt.
Du kunne ha tegnet selveste Olympus, Phaon.
- Jeg har med mat, min herre. - Ta den bort.
- Hagen vekker til live... - Du har ikke spist siden i morges, herre.
Forsvinn, alle sammen!
Dere irriterer meg.
Hvorfor stirrer du på meg, Acte?
Min herre...
Jeg kan bare si...
Når enden kommer, så husk Actes uttrykk.
Hvorfor skulle jeg huske deg?
Ingen elsker deg slik som jeg.
Jeg befaler deg til å ikke elske meg!
Det kan jeg ikke, herre.
Tilgi meg.
I flere år har hun vært en plage.
Nå skal jeg sørge for å fjerne henne.
Jeg bannlyser deg fra byen og mitt åsyn.
En dag kommer du til å trenge meg, Nero.
Og jeg skal komme til deg.
Er det ikke motbydelig når bedagelig omtanke-
-erstatter ilden i en kvinnes kropp?
Ild har slik en renhet.
Den nye byen min skal bli født av ild, -
-en pustende flamme som vrir seg.
Hva tror du Petronius vil synes om dette?
Tror du ikke han vil gi sin godkjenning?
Jeg husker også det merkelige uttrykket hans da du først kom på tanken.
- Du bør være forsiktig... - Nei, nei.
Petronius forstår seg på meg i enda større grad enn deg.
Han skjønner bare ikke metoden jeg må bruke-
-for å oppnå min aller største bedrift.
Han ser ut til å være opptatt for øyeblikket.
Når Tigellinus er på vei hit skal jeg kalle ham inn sammen med de andre.
Jeg må fortelle det til ham-
-i oppriktighet.
Ja.
Der er du.
Marcus.
Vel, du vinner.
Du har kun vunnet to omganger på tre uker, Marcus.
Kjeder spillet deg?
Jeg er redd jeg har møtt min overmann.
Jeg er redd du har møtt noe annet.
Bortsett fra stygge blikk-
- har du ikke gitt meg noen detaljer om hvorfor du forlot-
-det lille kristne gisselet ditt.
Så nysgjerrigheten din tok endelig overhånd?
Den holder meg på pinebenken.
Forklaringen er ganske enkel, onkel.
Grekeren din førte meg til Lygia og en hel gjeng med idioter.
Den sorte honningen fikk meg til å si ord jeg ikke hadde trodd jeg kom til å si.
De var så dumme at jeg burde bli delt i to-
-og dumpet i kloakken.
- Er du fascinert? - På en måte.
Ja?
Keiserinnen ber om ditt selskap, kommandør.
Øyeblikkelig.
Jeg overlater deg til fascinasjonen din.
Min har tilkalt meg.
Dette lover ikke godt.
Ville ikke keiseren bli sint dersom...?
Poppaeas utskeielser stimulerer kun hans egne.
Men Nero virker svært opptatt av noe.
Han har unngått meg i lengre tid.
Er du bekymret, min herre?
Han har doblet vaktholdet, -
- og i går reiste Tigellinus og bødlene hans til byen.
Jeg kjenner en merkelig og tung bris.
Min kjære herre.
Til og med den lille sangen din er trist, med et budskap om døden.
Det er bare ord.
Og jeg synger sangen med glede.
For en kjærlighet slik som min kan aldri dø.
Du virker stolt og reservert som alltid.
Jeg kom så fort jeg kunne på mine hender og knær.
Og som alltid er du hånlig og uovervinnelig.
Uovervinnelig?
Aldri har jeg blitt beseiret på liknende vis.
Jeg tror på alt bortsett fra ordet "beseiret".
Jeg vil gjerne beseire deg, Marcus.
Slik som edderkopper spiser maken sin når hun ikke lenger har behov for ham?
Noe slikt.
Jeg hørte at du skal dra hjem til Sicilia.
Jeg har vært borte i tre år og har mye å ta meg av.
Seiler du herfra? Eller reiser du via Roma?
Roma? Det er vel litt av en omvei?
Da skal jeg være direkte.
Jeg vet at det lille kristne gisselet ditt forsvant.
Jeg har øyne og ører i den pretoriske garden.
Og en arm eller to rundt livet?
Muligens.
Fant du henne, Marcus?
Selvsagt.
Men jeg innså at jeg hadde vært en idiot og lot henne gå fri.
Helt fri?
Helt fri.
Det er jeg glad for.
Marcus.
Vet du hvordan jeg trøstet meg da du forsvant fra festen?
Spar meg navnene, kjære keiserinne.
Jeg trøstet meg med tanken på din død.
Jeg kjærtegnet det avkappede hodet ditt, -
- strøk fingrene mine gjennom håret ditt og fikk deg til å smile og surmule.
Hva stanset deg?
Det er dumt å drepe dem man hater, for når de er døde kan de ikke føle smerte.
Og jeg hatet deg, Marcus.
Jeg er glad du ombestemte deg.
Men dersom hun trollbinder deg igjen kommer jeg til å få vite det.
Og siden jeg ikke hater henne bryr jeg meg ikke om hun føler smerte.
Du vender vel aldri det andre kinnet til meg?
Jeg forstår ikke hva du mener.
Men munnen min er her.
Hvor er Petronius? Har du tilkalt ham?
- Har du tilkalt Petronius? - Ja, Keiser.
Tilkall ham igjen. Si til ham...
Jeg venter utålmodig på deg som alltid.
Jeg har savnet deg, Deres Høyhet.
Tilgi meg dersom jeg har oversett deg, Petronius.
Jeg har vært svært opptatt.
Jeg sanser ny inspirasjon.
Du kommer til å like det.
Hør etter. Hør etter, alle sammen.
Min manglende omtanke for dere i løpet av de siste dagene-
-da jeg har nektet dere mitt nærvær, -
- gjør at jeg igjen må forklare dere hvor forpint et kunstnersinn er.
Når jeg spiller og synger ser jeg ting man bare kan drømme om.
Verden er min.
Bare min.
Musikk åpner nye verdener for meg.
Avslører nye gleder.
Jeg kan se Olympus, -
-og kjenner en bris bortenfor jorden.
Og i slike øyeblikk-
-føler jeg meg like liten som et støvkorn.
Dette er en dag for oppriktighet.
La meg blotte sjelen min til dere.
Tror dere ikke at jeg vet-
-at folk i Roma kaller meg en morder?
Ser på meg som et monster?
En tyrann?
Men det er en ting de ikke skjønner.
En manns handlinger kan være onde uten at han selv er det.
Og i enkelte øyeblikk, min kjære Petronius, -
-kjærtegner musikken sjelen min.
Jeg føler meg like spak som et barn i en vugge.
Tro meg.
Alle menn burde kjenne deg slik vi gjør.
Kun da vil de kunne verdsette deg.
Men enkelte sier jeg er gal.
Jeg søker bare.
Det begredelige dagliglivet deprimerer meg.
Jeg søker fordi jeg må overgå menn i både godt og ondt.
Jeg søker fordi jeg må være større enn menn, kun da vil jeg bli en stor kunstner.
Vet dere hvorfor jeg drepte-
-både min hustru og min mor?
Jeg gjorde det for å legge det aller største offeret man kan gi-
-foran porten til en ukjent verden.
Jeg tenkte dørene ville åpne seg-
-så jeg kunne få et glimt av det ukjente.
La det være fantastisk.
Eller la det være grusomt.
Så lenge det er uvanlig.
Så nå.
Se, kjære Petronius.
Mitt nye Roma.
Byen skal stå i skinnende hvit skjønnhet.
Verdens kronjuvel.
Byen skal få et nytt navn.
Neropolis, Neros by.
- Strålende. - Du har overgått deg selv.
Noe verden aldri har sett maken til.
Men hva med Roma som har ligget der i over tusen år?
Det gamle Roma, -
-vårt skitne men likevel kjære Roma-
-ligger jo fortsatt der.
GMT det?
Ligger det der fortsatt?
Det tenkte vi aldri på?
Eller gjør det det, Tigellinus?
Roma er et eneste flammehav. Byen brenner fra kant til kant.
Hører dere det? Det er eposet mitt.
Å forandre jordens overflate. Å ødelegge og skape på ny.
Sett dere i stridsvognene.
Bli med meg til likbålet.
I kveld skal dere få høre klagesangen min heve seg over Roma.
Flammene skal løfte meg høyere enn gudene.
- Brenner hele Roma? - Alt unntatt området rundt palasset.
- Hva med området tvers over elven? - Et inferno.
- Tusenvis av hus står i flammer. - Marcus.
Stopp, Vinicius. Hold ham tilbake.
Nå har Nero sikret seg en plass i historien.
Der er en av Neros soldater.
Han satte fyr på Roma.
Har du sett jenta og kjempen?
De har reist. Ikke drep meg, ikke drep meg.
Mamma. Mamma.
Mamma.
Mamma. Mamma.
Her. Pass på henne.
Kloakken vil føre oss til elven.
Ned i kloakken.
LYSE.
Marcus.
LYSE.
Jeg hadde håpet å se deg, Marcus.
Miriam døde i brannen.
- Hun... - Moren min.
En vegg falt ned på henne.
Vi skal få deg bort herfra, gutt.
Pretorierne stenger broen.
Slipp oss forbi.
- Hvem er det som bestemmer her? - Jeg.
Slipp folk forbi.
Vi har fått ordre om å holde dem unna palassområdet.
Slipp dem forbi.
Ikke beveg dere.
Det er jeg som bestemmer her og...
Slipp dem forbi, sier jeg.
Petronius, se hva jeg har skapt!
Tigellinus, gi meg sorgkappen min.
Terpnos, gi meg lyren min.
De som kommer etter oss kommer til å bedømme sangen min.
Kommer den til å være storartet nok for denne anledningen?
Jeg er redd for at den ikke kommer til å bli storartet nok.
Du kommer til å være verdig brannen slik brannen er deg verdig.
Du oppmuntrer meg, Petronius.
Men jeg må konkurrere mot dem som sang om den brennende Troja.
Sangen min må være mer storartet, slik Roma er mer storartet enn Troja.
Stille, dere sfærer Være stille, styrtende stjerner
Lukk opp hvelvede himler over meg
Nå ser jeg endelig Olympus
Og et lys fra toppen Illuminerer meg
Jeg er ett med gudene, udødelig
Jeg er Nero Kunstneren som skaper med ild
Så mitt livs drømmer Kan gå i oppfyllelse
Jeg gir fortiden til flammene
Før Roma
Til jorden
Ta imot henne, dere flammer
Sluk henne lik en ovn
Brenn, eldgamle Roma
Brenn, brenn
Folkene fra områdene som står i brann.
De ønsker å overleve.
Hvem ba dem om å overleve?
Tigellinus.
Palasset er bevoktet, majestet. De slipper aldri forbi pretorierne.
Kvelden er kjølig.
La oss gå inn.
Kan mennesker virkelig lage slike lyder?
Ja, når de har blitt drevet for langt.
- Nero må dø. - Brannstifteren må dø.
De kommer til å trenge seg inn.
Tilkall alle troppene.
Brannstifteren må dø.
De roper noe. Hva er det de roper?
De har gitt deg en ny tittel.
"Brannstifter".
Jeg har tilkalt forsterkninger. Jeg håper de kommer hit tidsnok.
Jeg skal snakke til folkemengden. Gi løfter.
Jeg ber ikke om tjenester.
Gå. Snakk til dem på vegne av meg.
Når troppene kommer skal jeg tale med stål.
Nå kommer de til å Steine meg i hjel.
Kan man dø for en mer verdig sak?
Dette var arkitektdrømmen din. Fortell dem det, Phaon.
Vi gjorde alt dette for deres skyld.
Hvordan kan vi innrømme det?
Du har rett, vi kan aldri innrømme det.
Hvordan kan jeg forvente at folkemengden skal dele min visjon?
Seneca, hva foreslår du?
Folkemengden er som et villdyr, og man kan ikke rådslå med villdyr.
Jeg er omgitt av tomsinger.
Hvorfor er du så reservert? Du er rådgiveren min.
Hvorfor rådfører du ikke meg?
Slipp dem inn, så dør vi alle sammen.
Alle bortsett fra deg. Siden du er en gud er du selvsagt udødelig.
Hvorfor er du så lettsindig? De kommer til å drepe deg også.
Jeg ønsker ikke å bevare livet, slik som deg.
Jeg elsker Roma og vil helst ikke overleve byens ødeleggelse.
Du er ikke som de andre her.
De ser på deg som en venn.
Tal til dem, gi løfter.
Korn, olje, vin.
Det kommer de til å ta uten din tillatelse, Nero.
For en umettelig og utakknemlig folkemengde.
- Hva vil de ha? - Rettferdighet.
Ingen folkemengde vil ha rettferdighet. De vil ha hevn.
Et offer.
Tigellinus, det var du som satte fyr på Roma.
Etter dine ordre, Nero.
Tigellinus, elsker du meg?
- Selvsagt, herre. - Bevis det.
Gå ned til folkemengden og fortell dem at du er den skyldige.
Det skulle jeg gjerne gjøre, -
- men jeg er den pretoriske Gardens overhode og pretorierne elsker meg.
Dersom jeg dør går de kanskje til angrep mot deg.
Jeg kan ikke utsette deg for slik fare.
Truer du meg, Tigellinus?
Hørte dere at han truet meg med den pretoriske Garden?
Dere er alle villige til å forlate meg. Det vet jeg.
Jeg kan føle det.
Kjære Nero, du hadde rett.
Gi folket det de har lyst på. Gi dem blod og hevn.
Ikke bare et offer, men flere tusen.
Ofre? Hvilke ofre?
En gruppe som tilber en mann som de sier er mektigere enn deg.
De er både din og menneskehetens fiende.
Hvem er disse menneskene?
De forakter templene og gudene våre, -
- og forkynner at verden skal gå under i et hav av flammer.
La profetiene deres bli til sannhet.
La det bli slutten på deres verden.
Hvem er de?
De kaller seg kristne.
Kristne?
Ja, jeg har hørt om dem.
Keiserinnen har rett. Folket hater disse kristne.
De er fiender av Romerriket.
Folket vil ha hevn, Nero. La dem få det.
Folket mistenker deg.
Led mistanken deres i en ny retning.
- Min herre... - De må bøte for det, Keiser.
De må bøte for det.
Hører dere det?
De kristne legger planer om å knuse meg.
Du minner oss ofte om at våre etterkommere dømmer våre gjerninger.
Hva kommer de til å si dersom du straffer uskyldige-
-og sviker din egen storhet?
La fremtidige generasjoner-
-omtale Nero med under og forbauselse.
La historien si: Nero, verdens hersker.
Guden Nero satte fyr på Roma fordi han var like mektig som Jupiter.
Han elsket poesi så høyt at han ofret Roma for en sang.
Våre etterkommere behøver ikke å synes at det var en god gjerning, -
- men de må synes at den var kolossal, uvanlig.
Jeg kan ikke lenger høre på at du kaller keiseren en feiging.
Så morsomt.
Du som var altfor feig til å risikere livet ditt for ham.
Petronius har rett. Du nektet å dø for meg.
Han vil spare fiendene dine. Jeg vil drepe dem.
- Hvorfor forsvarer du disse folkene? - Det skal jeg fortelle deg.
Fordi nevøen hans, Vinicius, elsker en kristen jente, Lygia.
Og kanskje Petronius er kristen selv.
Petronius, er du kristen?
Det er jeg ikke.
Jeg har hørt at kristne sier at man skal elske sin neste.
Og når jeg ser menneskets sanne natur-
-kan jeg ikke elske min neste.
Han elsker dere ikke, mine herrer.
En tavle, Phaon.
Folket skal få hevnen sin.
Jeg erklærer herved at de motbydelige kristne-
- har skylden for at vår elskede Roma brant ned.
De spredte løgner om at det var Nero som satte fyr på Roma.
Jeg skal utrydde disse forbryterne-
-på en måte de har gjort seg fortjent til.
Straffen deres er en advarsel.
Et skrekkens eksempel-
-til alle onde menn-
-overalt og for alltid-
- som ønsker å skade dere eller skade Roma-
-eller keiseren deres...
...som elsker dere.
Tenk deg om før du undertegner denne erklæringen.
Romerriket har brakt verden rettferdighet og orden.
Dersom du undertegner dette kan det bety slutten på-
-romersk rettferdighet.
Dersom du fordømmer disse kristne-
-gjør du dem til udødelige martyrer.
Dersom du fordømmer dem-
-så fordømmer du deg selv.
Når jeg er ferdig med disse kristne-
- vil ikke ettertiden vite at de noen gang eksisterte.
Når jeg blir stor vil jeg bli sjømann.
Ingenting brenner på havet. Det er altfor mye vann.
Nero kan brenne hele havet.
Marcus.
Sov du godt?
Jeg gledet meg til å se soloppgangen, og her er du.
Du burde ha sovet lenger.
Ferden fra Antium i går kveld må ha...
Jeg har sovet altfor lenge på mange vis.
Jeg må dra tilbake til byen og snakke med Nerva og de andre.
Det Roma representerer.
Vi må gjøre noe med denne galningen.
Vi må finne en løsning med det samme.
Du vet svaret.
Du forstår.
Vi kan ikke vende det andre kinnet til nå, Lygia.
Dersom jeg ikke kommer tilbake i kveld sender jeg et bud.
Marcus Vinicius?
Vi har aldri møtt hverandre, men jeg har hørt om deg.
Vi er så takknemlige for alt du har gjort.
For omtanken din for Lygia.
Jeg har kun omtanke for Lygia.
Fatt mot, gutt.
En mann må være en soldat.
Jeg vil ikke være en soldat.
La oss snakke om reisen vår.
Vi skal møte Paul i Hellas.
Det er bra.
Du kommer til å like Hellas, Nazarius. Du kan hjelpe med å fiske mennesker.
Og vi får nok tid til å fiske etter fisk også.
Skal vi dra snart?
Så fort vi har spist. Vi begynner på ferden innen en time.
Det er bra, for jeg liker meg ikke her lenger.
Ja, så sannelig.
Vi skal være fiskere sammen.
Vær så snill, min herre. Ikke vær så bekymret.
Dette er et ettertankens øyeblikk, Eunice.
I går kunne jeg ha sagt til folkemengden at Nero satte fyr på Roma.
Jeg kunne ha foreslått General Galba som deres nye keiser-
-og påvirket historiens skjebne slik.
Men det gjorde jeg ikke.
Vet du hvorfor, Eunice?
Det gjørjeg ikke, min herre.
Tror du det er fordi jeg elsker Nero?
Jeg hater ham.
Nei, det er fordi jeg har lenge vært tilfreds med-
-å være en kyniker, -
- en egoistisk tilskuer som lar andre forme verden.
Marcus.
Takk og pris. Jeg var bekymret for deg.
Du kjenner Nerva. Og dette er Justin Scipio.
Vi møtes under grusomme omstendigheter, mine herrer.
Vi har tatt en avgjørelse.
Det er på tide at Galba erstatter Nero.
Justin sender bud på ham-
- og ber ham komme hit øyeblikkelig sammen med hæren sin.
Dersom du undertegner her vil Galba vite at han blir godt mottatt.
Selvsagt skal jeg undertegne det.
Med ydmykhet.
Gå din vei.
Du tok en sjanse ved å komme hit.
Livet ditt står i fare. Du har ergret Poppaea.
Hun vil drepe både deg og Lygia.
Det er jeg villig til å risikere.
Ta med deg Lygia og forlat Roma så fort som mulig.
Da slipper du å måtte oppleve Neros siste grusomhet.
Han har tenkt å slukke brannen i et hav av blod.
Hvem sitt blod?
Har du ikke hørt det?
I tillegg til å få korn og vin blir folket fortalt-
- at det var de kristne som satte fyr på Roma.
- De kommer ikke til å tro på slik en løgn. - Men det gjør de.
Folk tror på hva som helst bare det er vilt nok.
Vi møtes ved huset ditt til middag.
Vi skal holde deg informert.
Farvel, Marcus.
Farvel.
Farvel?
Hva mener du, min herre?
I morges spurte Nero hvordan det stod til med helsen min
Han sendte en pretorisk offiser hit.
Det er tydelig at han ønsker å more seg-
-ved å drepe meg.
- Men da må du... - Nei, min kjære.
Jeg kan enda skuffe ham.
Send Anaxander hit.
Jeg skal gi ham navnene til de få jeg er glad i.
Han skal invitere dem til å spise middag med oss i kveld.
- Hvor er General Plautius' familie? - De sitter allerede i fengsel.
Pretorierne kom og hentet hele gjengen.
Tenk at barna mine vokste opp i nabohuset til skitne kristne.
De satte fyr på byen.
Sett dem i Nummer 4.
Er familien til General Plautius her?
Det vet jeg ikke, kommandør. Gå og se om de er her.
Jeg kommer med en ordre om at de skal løslates.
En skriftlig ordre? Fra hvem da?
Jeg tar ikke imot spørsmål, pretorier. Jeg videreformidler ordre.
En erfaren kriger fanget av kjærlighet.
Vi har ventet på deg.
Som soldater håper vi alltid på å ende livet på et edelt vis, -
-ikke sant, Vinicius?
Men Nero har bestemt-
-at du skal lide en mer grusom skjebne.
Sett ham sammen med de kristne vennene sine.
Marcus?
Hvorfor tok de deg? Du har ikke noe med dette å gjøre.
Jeg er også skyldig.
Vi visste at de lette etter deg, men vi kunne ikke advare deg.
Dette er en sørgelig belønning for ditt vennskap.
Marcus, en gang anklaget jeg deg.
Jeg tok feil.
Det er ingen triumf å se deg her.
General Plautius, jeg...
Løvene!
Det er løvene.
Nei, vær så snill!
Nei, jeg orker det ikke...
Nei, kjære.
Vi må finne styrke i Herren og hverandre.
Hvor er han da?
Hvorfor sitter vi her dersom han er allmektig?
Hold fast ved troen, min venn.
Barna våre blir solgt som slaver.
Var det det Frelseren lovet oss?
Vi overkommer kun denne prøvelsen ved å holde fast ved troen.
Takk og pris at Peter og Paul ble spart.
Men jeg savner motet deres.
Jeg tror det kommer til å begynne å regne.
Vi bør lete etter ly.
Synes du ikke det, Peter?
Hva er det som plager deg? Du har så vidt sagt ett ord.
Beklager, Nazarius.
Er du svært trett?
Mitt sinn er like tungt som kroppen min.
Kanskje det er noe galt med folket vårt.
Jeg vet ikke.
Det er i slike stunder at jeg trenger Herrens veiledning.
Jeg vet ikke hva jeg bør gjøre.
Dersom han kunne tale til meg...
Tretoppene der borte bøyer seg ikke i vinden.
Det stemmer.
Og ser du det lyset, Nazarius?
Det er Herrens lys.
Jeg har sett det.
Jesus Kristus, du er her.
Hva er galt, Herre?
Hva skal jeg gjøre?
Jeg er sliten.
Hvordan kan jeg følge deg nå?
Hvor ferdes du, Herre?
Folket mitt i Roma trenger deg.
Hva sa du, Nazarius?
Folket mitt i Roma trenger deg.
Dersom du forlater folket mitt-
- må jeg dra til Roma for å bli korsfestet enda en gang.
Nazarius, velsignede barn. Tal.
Tal.
Du snublet visst. Her.
Si de ordene du sa igjen.
Jeg sa ingenting.
Du sa: "Dersom du forlater folket mitt-
- må jeg dra til Roma og bli korsfestet enda en gang".
Men jeg sa ingenting.
Ja.
Han har talt til meg igjen.
Kom, Nazarius.
Hvor skal du?
Til Roma.
Jeg har invitert mine venner hit i kveld, -
-dere som har vært lojale i årenes løp.
At dere valgte å komme hit er et tegn på-
-hengivenheten deres.
Du er altfor storsinnet.
Vi vet at du kan innynde deg hos Nero igjen.
Nei.
Tigellinus har vunnet.
Akkurat nå funderer Nero på-
-hvordan han kan få meg til å lide.
Men jeg skal nekte ham den gleden.
Dette er en avskjedens kveld.
Hvor skal du dra, min herre?
Din herre?
Det har du kalt meg lenge nok. Mitt navn er Gaius.
Og du har gått med dette slave-symbolet altfor lenge.
Du er nå lovlig fri.
Denne eiendommen og alt som hører til er din nå.
Hvorfor sier du dette?
Fordi denne varme kvelden-
-er signaturen min.
Et siste pennestrøk.
Be legen komme inn.
Det er ikke nok å leve vel.
Man må dø vel også.
Nei, min herre.
Nei, ikke la ham gjøre det.
De kristne sier visst at døden er overgangen til et bedre liv.
Det blir sikkert interessant.
Min herre.
Ikke gråt foran gjestene våre, min kjære.
Petronius...
Dersom de kristne har rett er dette bare en kortvarig separasjon.
Vi kan ikke separeres.
Eunice.
Trodde du jeg kunne leve uten deg?
Nei, bind håndleddet hennes.
For første gang adlyder jeg deg ikke, Gaius.
Hva har jeg gjort for å fortjene å høre ditt hjertes søte torden til evig tid?
Du har gitt meg kjærligheten din.
Nå vil jeg skrive et brev til keiseren, mine venner.
Kronikør?
Tillat meg.
La oss få høre, Petronius.
"Til Nero, Romerrikets hersker, -
- verdens enerådende, guddommelige utvalgte.
Jeg vet at min død vil komme som en skuffelse-
- siden du hadde håpet på å gjøre meg den tjenesten selv.
Å fødes i en tid der du er hersker er en feilvurdering, -
-men å dø i den er en glede.
Jeg kan tilgi deg for at du myrdet din mor og din hustru, -
-for at du brant ned vår kjære by Roma, -
- for at du forurenset det vakre landet vårt med de motbydelige forbrytelsene dine.
Men jeg kan ikke tilgi deg for-
-at du kjedet meg med-
- de elendige sangene og middelmådige opptredenene dine.
Hold deg til de virkelige talentene dine, Nero.
Mord og brannstiftelse, svik og grusomhet.
Lemlest undersåttene dine om nødvendig.
Men ikke lemlest kunsten, jeg bønnfaller deg.
Ikke komponer mer musikk.
Tyranniser folket, -
-men ikke kjed dem-
-slik du har kjedet i hjel vennen din, -
-den avdøde Gaius Petronius."
Seneca, du har ansvaret for å levere dette brevet.
Jeg skal levere det.
Farvel, Petronius.
Det beste ved vår romerske verden dør sammen med deg.
Petronius?
Død?
Forvoldte han sin egen død?
- Jeg kan ikke tro det. - Jeg var der, Deres Høyhet.
Det tilgirjeg ham aldri. Aldri!
Uten min tillatelse?
Det er opprør.
Det er blasfemi.
Han etterlot seg en avskjedshilsen.
Så han tenkte på meg likevel.
Hans siste tanker handlet om meg.
Jeg elsket deg, Petronius.
Du var min eneste venn.
Bare du kjente sjelen min.
Tigellinus, vasen.
Hvem skal høre på sangene mine nå?
Hvem skal sette pris på versene mine?
Jeg gråter for deg, Petronius.
En tåre for deg.
En tåre for meg.
Oppbevar disse sorgens frukter-
- slik at ettertiden husker at Nero sørget over sin beste venn-
-og kritiker.
La meg lese hans kjære ord.
Ødelegg!
Ødelegg huset hans.
Brenn bøkene hans.
Slakt dyrene hans.
Drep tjenerne hans. Alle sammen.
Jevn minnet hans med jorden!
Hvor er keiseren?
Be Nero begynne lekene.
Løvene er sultne.
Før ut de brannstifterne.
De krever blod.
Vi kan ikke prøve på noe i dag.
Ingenting kan forandre stemningen blant folkemengden.
Har du hørt noe om kommandøren?
Bare at han har blitt tatt til fange.
O Romerrikets hellige guder, -
-i keiser Neros navn-
- ber vi dere om å ta imot denne offergaven, -
-livene til dem som forsøkte å ødelegge-
-denne hellige og evige by.
Vær sterk slik som Herren.
Det varer ikke lenge.
Kjære Jesus, hjelp dem.
Hjelp dem.
Ikke gjør det.
Ikke pin deg selv.
Jeg vil være så nær henne som jeg kan.
Gi signalet, Deres Høyhet.
Fred være med martyrene!
Peter.
Fred være med dem.
Ta imot barna dine, Herre.
Lindre smertene deres.
Gi dem styrke, Frelser.
Ta den mannen til fange.
Velsignet være dere, mine barn, som dør i Jesus navn.
I dag'
- får dere være sammen med ham i paradis.
Der hvor Nero regjerer i dag skal Kristus regjere til evig tid.
Hvem er den mannen?
Jeg tror han er lederen deres, han heter Peter.
Han har sluppet unna før.
Han sa at Kristus kommer til å erstatte meg. Hva slags...?
De synger.
De viser frekkhet selv når de skal dø.
Løvene kommer nok til å synge høyere.
Kunne ikke Herren i det minste ha reddet deg, Peter?
Hvorfor kom du tilbake, Peter?
Det var Herrens vilje.
Nazarius er trygg.
Han bor hos noen gode folk utenfor byen.
Syng til ham, nå som han åpner armene sine.
Syng velkommen til Kristus, Vår Herre.
Mer synging. Hvorfor er de ikke redde?
De irriterer meg.
Vi burde ha torturert dem først.
Hva med Marcus Vinicius og jenta Lygia?
- Skal vi føre dem inn etterpå? - Ja.
Alene sammen med bare en løve.
- Den som er mest sulten. - Ikke enda, min herre.
Spar Vinicius og jenta enn så lenge.
Jeg har planlagt noe ytterst uvanlig.
En overraskelse til deg.
Hva er det, Poppaea? Si det.
Men da er det ingen overraskelse lenger.
Vær så snill, Poppaea.
Har jeg noen gang skuffet deg når det gjelder å finne nye gleder?
NY Spenning?
Det er sant.
Det har du ikke.
Synging-
Hvordan kan de gjøre det?
Det er ubegripelig.
Ikke rydd arenaen på slutten av dagen.
Jeg er svært nysgjerrig.
Denne har ikke noe ansikt.
Her er enda en som smiler.
Det er grusomt at de dør smilende.
Det er umenneskelig.
Men likevel ser de ut som vanlige folk.
Peter kastet en forbannelse over dem.
Ja.
Peter.
Vi må gjøre noe helt spesielt med ham.
Marcus.
Ja?
Jeg ser kun fullkommenhet.
Selv om du hørtes ut som et rovdyr da du sa det den kvelden-
- må visst hjertet mitt likevel ha fortalt meg:
"Dette er mannen du kommer til å elske".
Men den gang lot du meg ikke høre på hjertet mitt.
Jeg sa en hel del.
Og ordene var høylytte og tomme.
Jeg skulle så gjerne ha gitt deg en sønn.
LYSE.
Å, Marcus.
Uansett hva som skjer vil jeg gjerne bli din hustru nå.
- Peter kan vie oss. - Lygia, vet du...
Jeg vil at vi skal være gift nå-
- slik at vi er gift når vi gjenforenes igjen også.
Du vil vel ikke at jeg skal late som?
Late som?
At jeg er kristen.
Det føles fortsatt merkelig og nytt.
Jeg kan ikke helt...
Jeg mener...
Jeg har sett bevis på mye bra.
Det var masse mot her.
Men det er mange ting jeg ikke forstår.
Kristus er inni deg, Marcus.
Du føler ham sterkere enn du vet.
Kom.
Peter.
Førjeg dør vil jeg gifte meg med Marcus.
Dette er en hellig pakt, min sønn.
Alt som har med Lygia å gjøre-
-regner jeg for å være hellig.
Marcus.
LYSE.
Måtte han som velsignet bryllupet i Kanaan velsigne dere også.
Elsk hverandre fra denne stund-
-som mann og hustru i hans hellige navn.
I Faderens, Sønnens, og Den Hellige Ånds Navn.
På jorden og i himmelen, -
-nå og for alltid.
Marcus.
Min ektemann.
Her er den, Deres Majestet.
Holder den mål?
Absolutt.
Det kommer til å bli som en hulemaling fra Kreta.
Jomfruen som ble ofret til minotauren.
Det kommer til å bli en storartet forestilling.
Strålende ide.
Du virker trist og rastløs, min lille sorte venn.
Men ikke vær lei deg.
Du skal få en sjelden lekekamerat-
- som de ensomme hornene dine kan få kjærtegne.
Er du Peter?
Jeg er Simon som kalles Peter.
"Peter har forkynnet blasfemi-
-og oppfordret til opprør mot keiseren.
Det besluttes herved at han skal føres til Vatican Hill, -
-der han holdt sin første preken, -
-og korsfestes-
- som en advarsel til alle som kaller seg kristne."
Jeg fortjener ikke å dø slik Vår Herre døde.
Det kan vi fikse.
De har sluttet å synge, Deres Høyhet.
Ja, det har de visst?
Det er noe kjent ved den mannen.
General Plautius.
Han erobret Parthia og landene i nord-
-da du var liten.
Romerriket gjorde ham berømt, og han begikk landsforræderi.
For en dramatisk helomvending.
Nå står han overfor sitt første nederlag.
Jeg skal skrive et dikt.
Romere.
Jeg er Aulus Platius, -
-jeg var en gang general i hæren deres.
Romerrikets hersker er et monster-
- som forteller dere at de kristne satte fyr på Roma.
Men han lyver.
Du lyver, Nero. Det er du som er brannstifteren.
Nero dreper kristne for å lure dere.
Han er den eneste skyldige.
Det sverger jeg...
Jeg begynner å misunne Petronius.
Det har jeg lenge gjort.
Dette er en skamplett på romersk rettferdighet.
Folkemengden er ikke like glad lenger.
Har du lagt merke til det?
Frels meg.
De synger.
Han sa noe til Nero.
Jeg hørte ikke ordene hans.
Nero ser på en mann som vet hvordan man skal dø.
Før ham ut.
Kommandør?
De kan ikke skille oss.
Forbered henne.
Her er æresgjesten vår.
Vinicius?
- Hvorfor er han ikke i arenaen? - Det kommer han til å være.
I tankene sine.
Det er en kjempe.
Det er selveste Hercules.
Han har voktet den lygiskejenta siden hun ble født.
La oss se om han kan redde henne fra døden.
Men hva slags kamp er det?
Se.
De tvinger Marcus til å være vitne til det.
Du store...
Ikke vær redd, Vinicius.
Jeg hater henne ikke, som du husker.
Jeg ønsker ikke at hun skal lide.
Iallfall ikke lenge.
Så synd at ikke kjære Petronius er her-
-så han kan se gleden vår.
"Ikke syng mer," sa han.
Oppå disse liljene legger jeg
Røde roser
En blodrød bølge skal flomme over
Hennes melkehvite hud
Du har god smak, akkurat som onkelen din.
Men jeg synes fortsatt at hun har altfor smale hofter.
Disse menneskene vet hvordan man bør dø, Nero.
Du kommer til å hyle som en gris.
Kjør sverdet i ham. La ham...
Nei.
Du vil vel ikke snyte ham for en siste glede?
Strålende, Poppaea. Fantastisk.
En rettferdig konkurranse.
Neros rettferdighet er legendarisk.
Dersom oksen dreper kjempen er jenta ille ute.
Men dersom Hercules dreper det stakkars dyret-
- må jeg spare livet hennes for Vinicius' skyld.
For å avle flere kristne.
Kristus.
Kristus, gi ham styrke.
Grip ham.
- Brannstifter! - Opp med tommelen!
Er dere klare? Følg meg.
Romere.
Jeg er Marcus Vinicius, -
-kommandør for den 14. legion.
Denne galningen som satte fyr på Roma, -
-som drepte uskyldige, -
-regjerer ikke lenger.
Roma tilhører dere igjen.
General Galba kommer marsjerende fra nord i kveld.
Hæren deres har reist seg.
Ære være Galba.
Galba, Romerrikets nye hersker.
Et sverd fra Plautius.
Hvor er den pretoriske Garden?
Enten er de døde, eller så har de gått til opprør.
De er alle døde.
Min kjære mor. Octavia, min elskede hustru.
Min venn Petronius. Alle er døde.
Døde.
Du er den eneste som er igjen.
Drep de kristne, sa du.
Det var deg.
Det var du som vendte folket mitt...
...mine lojale undersåtter...
...mot meg.
Du er ondskapen.
Hva gjør du her?
Jeg bannlyste deg. Jeg ba deg ikke om å komme tilbake.
Jeg sa jeg skulle komme til deg når du trengte meg.
Du trosset meg. Forsvinn!
Acte, hva kommer de til å gjøre mot meg?
De kommer til å drepe deg.
Men de kommer ikke inn.
Du har levd som et monster.
Dø som en keiser, ved å forvolde din egen død.
Jeg hadde ikke lyst til å være et monster.
Gudene er skyld i det.
Gjør det nå, før de finner deg.
Er dette slutten på Nero?
Ja, min herre.
Å være jordens hersker og min egen bøddel.
Fort.
Livet kommer til å bli så kjedelig for dem uten meg.
Hvordan kan de leve i slik en verden?
Hvordan holder de det ut?
Nå, min herre.
(HIGH) meg, Acte.
Ære være Galba.
Galba har litt av en jobb foran seg.
Å gjenreise Roma og gjenopprette romersk rettferdighet.
Romerriket vil nok aldri bli det samme, Marcus.
Babylon, Egypt, Hellas, Romerriket. Hva følger så?
En mer permanent verden, håper jeg.
Eller en mer permanent tro.
Den ene er ikke mulig uten den andre.
Hva er det, kommandør?
Det var her Peter og jeg vendte tilbake til Roma.
Det var her Herren talte til ham.
Det er et hellig sted.
Jeg er veien, sannheten og livet.
AVSLUTNING
Tekst: SDI Media Group
[NORWEGIAN]